När min farfars far stod inför en svår uppgift-
- gick han till en plats i skogen, gjorde upp en eld...
... och försjönk i tyst bön.
Det han skulle göra blev gjort.
När min farfar stod inför samma uppgift-
- gick han till samma plats i skogen och sa:
"Vi kan inte göra upp eld längre, men vi kan fortfarande be. "
Och det han skulle göra blev gjort.
Senare...
- Rachel, den otrogna. - Spanjorskan.
... gick min far till skogen och sa: "Vi kan inte göra upp eld."
"Vi känner inte till bönens mysterier"-
- "men vi vet exakt var i skogen det skedde. "
"Det borde räcka." Och det gjorde det.
Jag söker någon som heter Simon.
- Han är i stan. - Och någon som heter Rachel.
Hon är inte här. Vad gäller det?
Känner de er?
- Kommer de tillbaka snart? - Känner de er? Känner de er?
Ni borde säga "herrn" eller "frun", inte deras förnamn.
- Vi är inga romankaraktärer. - Kanske det!
De har en historia att sälja.
- Köper ni historier? - Ja.
Herrn?
Men när jag stod inför samma uppgift...
... stannade jag hemma och sa:
"Vi kan inte göra upp eld."
"Vi kan inte be."
"Vi känner inte till platsen i skogen."
"Men vi kan fortfarande berätta historien. "
Nej, nej, nej... Nejl
Konstnärer avslöjar inte lidandets hemlighet.
- Är det ni som är teckningslärare? - Vaché, Jacques.
Pappa säger att jag måste lära mig att teckna.
- Varför då? - För att kunna göra en arabesk.
- Vad gör ni för tillfället? - Går i skolan. Vi läser historia.
1789... I oktober ska vi läsa om ryska revolutionen.
- Kom tillbaka när ni är klar med den. - Jag heter Marinette Duras.
- Får jag låna den här? - Raphael igen?
Jag undrar varför Luthers soldater-
- skar sönder målningarna med sina spjut.
Det är de minst kristna människorna i Europa.
Kyrkan valde Italien för att kunna organisera och kontrollera.
God dag, herr teckningslärare. Min fru betalar i morgon.
- Jag tar de där två. - 89 franc.
Antingen eller... Jag vet inte.
Jag ska tala om för er...
...att måleriet inte ger er förmågan att se världen utifrån.
Titta! Kvinnorna från Alger.
Till det svartsjuka betraktandet av ansikte och gester-
- i ljuset som man måste komponera...
... för att belysa dem med harmonin hos en avlägsen sol-
- och de skarpaste skuggor.
God dag, herr Rigaut. Hur lever livet?
Det är... som tvål, pastorn.
Det... krymper.
Är inte våra vänners röster ekot av dem som kom före oss?
Skönheten hos kvinnor från en annan tid påminner om våra vänners.
Vi måste förstå att det förflutna kräver en försoning-
- och att vi har en liten möjlighet att bidra till den.
Det sker ett mystiskt möte mellan tidigare generationer och vår egen.
Vi var väntade på jorden.
Angelica...
Angelica!
Det är frågan om ursprunget.
I dag återvänder skräcken inför det som är möjligt.
Vår tid söker en förlorad fråga, trött...
Det är frågan om ursprunget.
I dag återvänder skräcken inför det möjliga.
Vår tid söker en förlorad fråga, trött på alla rätta svar.
I JAKT PÅ GUD
Frun!
- Vad är det? - Vi förstod inte den sista lektionen.
- Vad är romantik? - Skolan är slut.
- Snälla fru Monod. - Det är väldigt viktigt.
- Vi ber er. - Sen ska vi inte störa er mer.
Det givna ordet..."Det givna ordet"-
- "som i hans egna ögon gjorde honom jämlik med de ofelbara män"-
- "som aldrig faller ur ledet!"
"Inspektörens ord:"
"'Romantikl Romantikl', ekar över dessa avlägsna länder..."
"...som aldrig utlämnar honom till en värld likgiltig för hans brister..."
"Eller till den eldiga svartsjuka"-
- "som i häpnad över en stor smärta och evig separation"-
- "vägrar honom tårarnas befrielse."
Det är baron de Hulot!
- Kusin Pons! - Kusin Bette. Tack, fröken!
- Får jag störa er man? - Vi måste få taket lagat.
För tusan...!
Ett stadigt hus bygger på sanningen.
Herr Simon, ni ska ringa till herr Paul.
Eric, fru Donnadieu är där nere.
Anne... Anne, det här är till på söndag.
"Om Frankrike upplever en religiös förnyelse i framtiden"-
- "så blir det genom en växande känsla av himmelsk instinkt hos alla."
Det är lätt att bilda en mening - det är svårare att ta den tillbaka.
Clémence, te!
Falska ord blir en börda som man bär i många år.
Ni överdriver, Anne. Det där är Mallarmé.
Jag säger ingenting. Men akta er, Eric. Jag känner er.
Nej tack.
Snälla ni. Snälla ni. Snälla ni!
Vad är det, fru Donnadieu?
Vad är det?
För fem dagar sen lärde jag mig att köttet kan sörja.
- Vem har sagt nåt så dumt? - Min kropp. Jag visste inte det.
Vad pratar ni om?
Fanl
- Roar du dig? - Nej, det gör du. Jag arbetar.
- Vad pratar ni om? - Min man, för Guds skull!
Er Gud eller er man?
- Jag vet inte. - Samla er.
Clémence, ni skymfar Herren.
- Jag var klumpig under körövningen. - Nej.
Kyrkan säger ofta att Guds lagar är desamma som kärlekens.
Ni är intelligentare än jag. Tyvärr så vet jag inte.
Ni borde kanske börja om från början?
VI VAR VÄNTADE PÅ JORDEN
Sluta dumma dig!
Ondine, kom!
Fem minuter.
Fröken? - Varför inte hon?
Varför blir ni inte klänningen eller nåt annat?
Inte nu, Max. - Gå, offer!
Var är den här Rachel?
- Äckel! - Man kan lika gärna ta livet av sig...
...som att leva i ständig resignation.
- Rachel Donn... adieu! - Simon.
- Kalla på läkare! - Jag är läkare!
Jag är teckningslärarens fästmö.
Doktor Vallès. Vi behöver en fjärdeman. Översten har stuckit.
- Rachel! - Donnadieu.
Simon.
- Vi sa ju en verkstad. - Vi måste skriva på i morgon.
I morgon kommer Nelly, herr Vaché, fru Monod och doktor Vallès.
- Hur går det med Hôtel d'ltalie? - Banken vill åt det.
- Den här vägen, herr Lombard. - Jag måste prata med Rachel.
- Det går inte, Simon. - Det skulle aldrig hända mig.
Tennisspelaren.
- Ja? - Tennisspelaren.
- Max Mercure. - Stefan Elbaum.
Tennisspelaren.
- Ska ni se mästerskapet? - Nej, jag jobbar med kommunikation.
De anställda slösar tid på att tjäna pengar-
- och konsumenterna slösar tid på att spara tid.
Jag heter Abraham Klimt.
- Mitt namn är Abraham Klimt. - Brodern och systern.
- Nu går vi. - Ja, löjtnant.
Om det blir krig.
Mina föräldrar döpte mig till Abraham Klimt.
Jag känner inte igen mig i den här historien-
- där heder och skam skiljer sig från bilden som vi har av dem.
Jag placerar mig bland vanliga dödliga.
Jag känner ett visst äckel inför att säga-
- det som tittaren säkert redan har upptäckt.
Ett sånt äckel kan verka löjligt om det inte vore för den här tanken-
- som bygger på filmens bristfälliga språk.
Det är alltid nåt smutsigt och förnedrande i-
- att avslöja den nakna sanningen.
- Det höll inte. - Hon har stor rumpa.
Värm soppan. Klockan är fem.
Prästen kände till detl
Rachel sökte upp honom några dagar senare.
Efter vad då?
Föreställ er någon som använder det enda vapnet han har-
- för att strida mot Gud.
- Han kan inte tro. - På vad då?
På Gud.
Tvärtom, annars hade det varit meningslöst.
- Jag skulle kalla det galenskap. - Som ni vill.
Jag tror att det var nån som såg Gud-
- lika tydligt som "mitt framför näsan"-
- och därför såg Honom i all sin enkelhet, sin tarvlighet.
ANDRA BOKEN
- Vem är hon? - Där är hon.
Vad är det frågan om?
Glöm det.
- Det är nånting på gång. - Nej då, Simon. Försiktigt.
Det är inte ditt fel.
- Vad ska jag göra? - Sitt i ett hörn.
Ni finns i allihop. Lär er deras texter.
- Det är inte lätt att vara människa. - Ve mig.
..."vissa saker, vars existens varken går att bevisa eller är sannolik"-
- "men eftersom fromma och plikttrogna män"-
- "behandlar som om de fanns"-
- "så närmar de sig varat och möjligheten att bli födda"...
Kysser hon honom?
Vad jag kan se så sågar han itu hennes rumpa.
Ja, men kysser hon honom?
Vad jag kan se så sväljer han hennes bröst.
Ja, men kysser hon honom?
Vad jag kan se-
- så tar hon hans ansikte i händerna, lägger munnen bredvid hans...
...men kanske inte för att kyssa honom.
Vi kan inte befria oss själva, den saken är klar.
Och det kallar vi "demokrati".
"Det kommunistiska manifestet"kom samma år som "Alice i Underlandet".
Idén om att stiga upp till himlen fanns redan 2000 år före Kristus.
- Och Bagdad? - Under kriget gällde det alla.
Ryssar, amerikaner, fransmän och tyskar glömde de 32 templen.
- Ziqquraterna. - Är de vackrare än pyramiderna?
Det är inte Egypten, det är inga gravar-
- utan trappor till gudarna så att de kan återvända till jorden.
- Vilken lärdom! - Lärdom är ett äventyr!
- Ett glas rött till. - Det är slut.
- I morgon kväll. - Jag måste till Calcutta på lördag.
Ni måste veta vad ni vill.
Jag skulle gå i döden för kommunisterna, men inte ett steg till.
Mina herrar...
- Vad tittar ni på? - Jag tittar på dem.
Förut, i Ryssland, kallades de för själar.
Om trapporna är förstörda, återvänder inte gudarna då?
Nej. God kväll, fru Donnadieu.
God kväll, pastorn.
Angelica. Angelica. Angelica...
Hon är död.
Men kanske inte hennes bild. Ve mig!
Benjamin, säg åt honom att försvinna!
- Gå härifrån. - Det var en film av Viviane Romance.
- Herrn... - Frun...
- Hur är det, Rachel? - Ni är tidiga.
Åttondelsfinal. Kvartsfinal.
Ögat nöjer sig inte med vad det ser.
Örat nöjer sig inte med vad det hör. Det förflutna är det som ska ske.
- Jag söker en lång blondin. - Nelly Deblue. Det är jag.
- Banken säger ja. - Bra.
Åttondelsfinal. Kvartsfinal. Semifinal.
- Ja? - Abraham Klimt. Förläggare.
Jag försöker ta reda på vad som hände den 23 juli 1989.
Jag vet inte om man kan kalla det för en historia.
- Det hände här. - Teckningsläraren spioneradel
Bokhandlaren. Gud bevare hans själ.
- Vad hände med honom? - Han var kommunist, han blev dödad.
- Jag tror jag minns. Det var... - Att jag minns.
Eller kommer ihåg.
Var det inte då jag träffade Stefan och sa "adjö" i stället för "god dag"?
Den jäveln jämförde Rachels och pastorns frus rumpor.
Det är Rachel jag är intresserad av.
Det fattas sidor i boken. Mitt jobb är att leta efter dem.
Var ni vänner?
Jag minns.
Vi var tidiga. Fru Monod också.
- Rachel satt på bryggan. - Nej, hon simmade.
Nej, hon gick i vattnet.
Herrn?
Ni säljer bilder.
Ni borde veta om det finns saker som är omöjliga att se.
- Sluta, Stefanl - Hände inget särskilt den där dan?
Omöjligt att se.
- Vad handlar er bok om? - Varken innehåll eller form.
Simon älskade inte Rachel lika mycket som hon älskade honom.
Herrn...
- Jag vet inte om man kan säga så. - Jag tror inte att jag kommer.
När det gäller en sån här affär? Var inte dum!
I kväll måste jag fråga Rachel. Vi hade andra planer.
- I kväll. - Varför inte i morgon, Paul?
- I kväll. - Jag vet inte.
Rachel kan gå på kasinot med Josette.
- Hur är det, Rachel? - Ni är tidiga.
Rachel, när Gud...
ALLT ÄR ETT
Det skulle vara en överraskning.
Det kommer att ta ända till klockan fem på morgonen.
Ni är värdelös som försteassistent, Max.
Om hon också går, är det ute med mig.
Lita på mig. Ni vill inte ha en kvinna som är som alla andra.
Din överraskning är att du ger dig av.
Det här är vårt första gräl. Vi har väntat på det.
Jag berättar det för vallmon. Den rodnar redan av sinnesrörelse.
Snarare av skam, för att Simon lämnar Rachel.
Tre, fyra timmar, frun. Bestäm er. Jag tror inte att Rachel älskar er.
Sa han gräl? Eller hora?
Jag har länge velat tala om för världen att jag älskar min man.
Till och med skrika ut det, som om det vore ett brott.
- Ett brott? - Nu är det gjort.
Gå, Simon. Det kanske finns kvinnor som väntar på dig.
- Följ med och se. - Nej, det är din idé.
- Vad tänker det där ansiktet på? - På att kyssa den där munnen.
Spring, Simon.
I morgon när du väcker mig, kommer jag att rodna av välbehag.
Mannen är en skugga av Gud för kvinnan som älskar honom
Om vi hatade varandra skulle jag vara glad att du gav dig av.
Det är en bra översättning av Jag bekänner.
- Jag tar Lancian. - Paul kommer att köra ifrån er.
De här bilarna har vunnit 1000 Miles.
FJÄRDE BOKEN
Det stämmer inte, det finns ingen ödla.
- Har ni några nyheter? - Ja, några skräckfilmer.
Grälade Rachel och Simon för första gången?
Herr Straub gör alltid två negativ.
Jag letar efter den där en ödla korsar bilden efter 18 minuter.
Vad är ett negativ, mamma?
Det positiva har man från början, det negativa skapar vi själva.
Är det sant att en man med samma färg på ögonen som ni-
- pratade om himlen och molnen?
Allt är ett och det ena finns i det andra. Det är de tre personerna.
Det ena finns i det andra.
- Adjö, Jacquot, Rachel, fru Monod. - Hej då, Vallès.
- Säger ni "adjö" för att säga "hej"? - Adjö, fru Donnadieu.
Därför att vi är på greven av Savoies område!
Ingenting förändras.
- Allt förändras, teckningsläraren... - Bokhandlaren, fru Monod.
- Himlen ändras också. - Men inte lika mycket som träden.
Molnen kan måla upp kartor.
Men oftast är det en kupol med många nyanser där blått dominerar.
Under dagen bleknar det blåa till vitt.
Efter solnedgången blir horisonten orange-
- och övergår längre upp i lila.
Men den blåa färgen består, och natten bevarar den.
Stjärnorna hänger som lampor från himlavalvet.
Avståndet mellan dem är ingenting jämfört med det som finns bortom.
Djupet, som överträffar alla färger-
- kommer att vara det enda som är befriat från blått.
- Jag går hem. - Vi har bjudning igen på lördag.
Jag simmar lite med Rachel.
"En liten omväg runt rädsla och förtvivlan"...
..."är kanske den bästa vägen här på jorden", viskade han.
Så återkommer det förflutna till nutiden
genom en inbillad iscensättning av en visuell upplevelse
som alltid drar till sig många blickar
- Vild orgiel - De vill bära världen på sina axlar...
...men inte tyngden av sina synder.
Kannibalmannen.
För att ondskan ska finnas krävs en varelse.
- Den som Gud skapade till sin avbild. - Djävulens dotter.
Jag tror inte att det är enkelt. Det finns bilder och ikoner.
- Sa ni "koner"? - Nu går vi. - Ni stänger, Benjamin.
Det blir en bra bok. Det är rätt sidor som fattas.
Namnen som föräldrar ger sina barn, som enbart bygger på känslor-
- är det enda tecknet på ett gudomligt språk i människans enkla språk.
- Gud har även gett människan... ...hennes fria vilja.
- Jag vill tala med fröken Amiel. - Audel
- Jag fick ert brev. - Jag kommer tillbaka.
Benjamin pratade om er. Den unge mannen i videobutiken.
Jaha, rockfrillan.
Vi är fortfarande vänner. De andra äcklar mig.
Ludovic dog i Dubrovnik.
Har ni lagt märke till att orden "liv" och "ung" finns i Jugoslavien?
Aude, jag åker till rådhuset. Glöm inte blommorna.
Ni skrev att ni hade sett något.
- Amiel. Ni är släkt med... - Dagbokens författare, ja.
Förlåt mig.
Ingen känner hela vägen.
Minsta steg kan förblinda oss.
Jag har bråttom, jag måste ta hand om blommorna. Det här är vad jag vet:
Det var en man där. Jag såg honom. Två män, vid Gud.
- Jag känner till mannen med blåa ögon. - Han räknas inte.
Simon och hans Herre.
Känner ni till de tio historiska förslagen om Gamla testamentet?
Scholems text antyder att det finns en tradition när det gäller sanningen-
- och att den traditionen är överförbar.
Jag skrattar, för sanningen mellan oss har flera egenskaper-
- men inte att vara överförbar.
Jag kan inte se vad ni pratar om.
Just det..."Inte kunna se." Och ändå såg jag honom.
Nej, hörde.
- Ni var inte ensam. Ludo... - Snälla ni!
Ursäkta mig. Ni har rätt.
Jag var det redan. Det förklarar säkert saken.
Jag satt där. Nej, lite längre bort.
Ett rösttest till. Den vanliga psalmen.
Allt är ett och det ena finns i det andra.
- Vissa traditioner har försvunnit... - Bra. En gång till.
Allt är i ett och det ena finns i det andra.
Det är de tre personerna. - Och håret, Max?
Psalmerna förekom runt år 1700.
På den tiden uppfattade örat toner som ingen vetenskap...
- Kände du till det, Aude? - Tyst, jag lyssnar på nåt.
Hon berörs av ord, utan ironi-
- och utan nåt hämndbegär.
Han är en enkel man. Han älskar sjön, med sina 32 olika sorters vindar-
- han tycker om pengar, men inte överdrivet.
Inte ens en Mercedes. En gammal Lancia, tror jag.
Tycker ni att det är bra?
- Klentrogne man! - Ursäkta mig, Max.
Rocken, för Guds skull!
FEMTE BOKEN
Vi begär inte att ni ska leva ett äkta liv, ha äkta passioner-
- vara det som den här kvinnan är: Sanningen.
Stackars kvinna.
- Fem på morgonen är lite short. - Er franska är utsökt.
- Vi måste förlänga natten, Max. - Natten tillhör alla.
- Det är den enda sanna demokratin. - I kväll improviserar vi.
- God signe er! - Lorelei!
- Jag måste hitta en liten flicka. - Ni kan gå nu.
- Ska herrskapet inte äta middag? - Min man kommer inte hem i kväll.
Är det nån där?
Det är jag, Simon.
Varför är du här? Köpte du hotellet?
Jag måste tillbaka. Paul väntar på mig.
- Jag ville kyssa dig. - Det är klart, Simon.
Varför är du så stolt? Rachel!
Stolt, om jag jämför mig. Ödmjuk, om jag betraktar mig.
- Nåt är fel. - Tala om vad som är fel, Simon.
Du irriterar mig! Förlåt, allt är bra.
Jag väntar på dig, men du ser det inte. Det är irriterande.
Du skulle komma i morgon bitti.
Jag väntade dig i morgon. Du rör till allting!
Det är inte hela världen att kyssas.
Nu är det gjort.
- Annorlunda. - Jag kan inte göra annorlunda.
Jag väntar på dig och du borde inte vara här.
- Lyssna, min älskling... - Vad är det för ett ord?
- Är du sjuk? - Nej.
När jag gick, var det nåt som inte stämde. Vi spelade dåligt.
Det var för att du sa: "Simon lämnar Rachel."
Ingen trodde dig. Fråga dem.
Du hade din hårda blick och stirrade på vågen.
Du darrade inte ens på rösten.
Inte ens.
Nej, inte på en våg. På vågorna, min Simon.
Och nu darrar jag. Förut också.
Vattnet var inte heller bra. Det borde ha varit djupblått.
Efteråt så pratade ni om den exakta färgen.
Du hade inte gått. Du lyssnade.
Vi måste ta om scenen från början.
Jag tar dig i mina armar.
Ge mig inga order.
Min kärlek är här. Förstår du inte att jag väntar på dig?
Jag svär på att jag väntar. Låt honom få det där hotellet, fort!
Jag går och lägger mig.
Fortsätt...
- Vad då? - Att säga "herregud".
Äter du godis?
Herregud, du påminner om Simon. Jag vill inte ha en annan Simon.
- Jag är din älskare. - Jag har ingen.
- Du har en älskare, och han är här. - Jag har en man. Han är inte här.
Jag väntar på honom. Jag är trött och tänker sova.
- Jag skulle kunna vara din älskare. - Det är omöjligt.
Varför? Det förstår jag inte.
- Jag förstår inte mycket. - Behåll en marginal.
En vision kan man inte diskutera. Bilden kanske kommer-
- efter återfödelsen. Paulus.
- Enligt er är ingen bild möjlig. - Inte när det gäller det här.
- Jag sa ju att jag inte såg nånting. - Eller bara medeltida bilder.
Se på vår stackars television. Inte ens...
- Jag är trött. - Jag fruktar sömnen som ett hål...
...fullt av dunkla fasor som leder Gud vet vart.
- Var är jag? - Så säger alla.
Var är jag, Gud?
Er hud är mycket vit.
Som om allt blod har sökt sig till håret.
Jag frågade var jag är?
- I armarna på en älskare. - Så hemskt.
Förlåt, Simon. Niar vi varandra? Har du blivit galen?
Ni är hos mig, men jag har ordnat det lite som hemma hos er.
Det var som att börja se nånting som var likadant från alla håll-
- som om det som nästan avslöjades tvekade inför att visa sig.
Sommarnätterna är korta. Max har sagt att jag inte har en chans.
Det är natt, Rachel...
Alla föremål verkade utstråla en skir skugga åt alla håll-
- trots att det inte fanns något ljus-
- och trots att de inte framträdde mot en bakgrund.
De var inte ens synliga.
Varför?
Jag finns i er alla.
Jag hade en son. Han gav sitt liv för er.
- Allihop. - Allihop?
- Finns Ni i den här lilla myran? - I princip.
I natt tog jag min tillflykt till Simon.
- Varför Simon? - Därför att han är svag.
Och för att ni är stark. Det hoppas jag, i alla fall.
Jag har ofta fel.
Nu frågar jag: Vem? Nej... Varifrån talar Ni?
När ni vaknade så sa ni mitt namn.
- Vilket namn? Jag förstår inte. - Med nån med stort habegär...
I köket också. Jag tillhör er.
Simon, vad är det frågan om?
Snälla ni... Vad är det som har hänt?
- Det är min historia. - Ni sov med mig.
Allting sov, som om universum var ett enda stort misstag
Det här är min historia.
Under en vecka skapade jag allt. På den sjunde dagen vilade jag.
Det har ni lärt er i söndagsskolan.
Men man sa inte att det kom en annan medan jag sov.
Den Evige. Han rörde vid allt, det blev kaos-
- och på måndagen fick allt göras om. Sen dess är det krig överallt.
- Känner ni till Leopardi? - Den italienske poeten?
Han har beskrivit den tiden.
- Vad hände med mig? - Ni gick upp på övervåningen.
Ni klädde av er. Jag också.
Jag vet inte.
Ja, jag tror det.
Ni betraktade ljuset utanför.
- Ni andades djupt. - Det stämmer.
- Ni viskade nånting. - Antagligen.
Genom en omväg över rädsla och förtvivlan...
...kan ni behålla er plats på jorden.
- Precis. - Jag var därnere.
- Jag gick ut till verandan. - På verandan.
Jag kom in hit.
Simon kom in och jag svimmade. Ingenting hände.
Och det är dag, och du tar livet av mig.
Jag förklarar igen. Det är natt.
Allt måste vara klart mellan oss.
- Jag kommer in i det här rummet. - Då börjar jag också om.
Jag förstår inte. Att ha en älskare. Avskyn.
En älskare älskar bara kärleken, inte den andra personen.
Jag tycker om öppna fönster och rena lakan.
Herre, har Ni tänkt på Simon?
- Nej, Ni har inte tänkt på honom. - Nej, jag har inte tänkt på honom.
Det är inte modigt.
Jag var trogen mitt val av mardröm.
Jag förstår inte såna ord.
Här sker saker inte hur lätt som helst.
Om du inte hade ett runt huvud, vem skulle då prisa dig?
Det är vackert att älska alla. I synnerhet mig.
Att finnas i allas hjärtan. Det här är min kropp.
Men under tiden så är det Simons kropp. Vad ska jag göra med honom?
En gång tyckte jag att det var klokt att blanda komedi och tragedi.
Om Ni har ordets gåva...
Nu vill jag kunna skilja på dem.
Gud bevare oss för skådespelare. En vision syns inte.
Gud är ingen rollfigur. Inte ni eller jag heller. Bara figurer.
- Uttöm allt som finns att tillgå... - Och Han?
Vad gör Han här, i en annan?
Det nya med kristendomen var kroppens uppståndelse.
- Men kroppar har ett kön. - Det omöjliga är möjligt.
- Varför just jag? Jag är inte vacker. - Det är sant.
Jag älskar enbart trogna kvinnor.
Ni tycker om svårigheter.
Ni har otur. När det gäller trohet, så överträffar jag alla, det är sant.
Å andra sidan så klarar jag bara enkla saker.
Ta bara mitt äktenskap med Simon.
Jag provar aldrig nån annan, så folk tror att allt är möjligt för mig.
Jag förväntas åstadkomma underverk.
En dag kommer jag att sättas på prov.
Men där är jag också medelmåttig. Jag sätts aldrig på prov.
En dag... Men dagen är här.
Allt går fort. Allt går långsamt.
De första varelserna på jorden som blev medvetna om tiden-
- var de första att le.
Ni saknar inga sidor, det finns ingenting att se.
En tilldragelse är nåt som händer och som har en mening.
Bli min bild.
Budet till människan betyder:
"Låt mig helga mig i dig, och helga dig själv sedan. "
Det är vad älskande par säger.
Får jag?
Det är ansträngande att se det osynliga.
Och nu är det dag, tror jag.
Ni är döv.
Rachel.
Grym.
Men jag har det jag ville ha.
Ni har ingenting. Man behöver en kropp för att älska.
Ni existerar inte utan Simon. Man tränger sig inte på så där.
Det stämmer inte.
Det här stämmer:
1932 studerar holländaren Jan Oort stjärnorna-
- som rör sig bort från Vintergatan.
Precis som väntat drar gravitationen dem utåt.
Genom att studera stjärnornas position och hastighet-
- kunde Oort räkna ut massan hos hela vår galax.
Till hans förvåning så utgjorde synlig materia bara-
- 50 procent av massan som krävdes för att sprida en sån gravitationskraft.
Vart hade den andra halvan av universum tagit vägen?
Så föddes den mörka materian.
Allestädes närvarande, men osynlig.
För visa män vid livets slut är mörkret gott
För deras ord har inget ljus
Men de går ej fogligt i natten bort
Allvarliga män, nära döden, som ser med bländande syn
Blinda ögon kan glöda som meteorer
Rasa, rasa, mot det döende ljuset
Och du, min far, på denna dystra höjd
Förbanna, välsigna mig nu med dina strida tårar
Jag ber, gå ej fogligt i natten bort
Så när jag älskar Simon, överskuggar jag honom.
Och han överskuggar er när han älskar er.
När jag lägger armarna om Simons hals.
- Jag säger "Simon". - Ja, Rachel.
Är de här utsträckta armarna, som sluter sig i en omfamning...
...tills...
- Tills? - Tills händerna möts...
...och fingrarna flätas samman...
- Är inte den här kärleksbetygelsen... - Ja, Rachel?
...som att be?
Klockan fyra på morgonen.
Fem på morgonen.
Och nu, akt tre.
Simon är inte här.
Jag väntar i en kvart. Han kanske gick direkt till kaféet.
Allt är ett och det ena finns i det andra.
Det är de tre personerna.
Jag ska fråga pastorn.
Vad heter er man?
- Är ni arg? - Ni lurade mig, men jag är van.
- Säger "vänskap" er nånting? - Jag känner inte till det ordet.
- Det är ett vanligt ord. - Ni irriterar mig.
Vad pratar ni om?
Den finns längst inne hos oss alla...
...och sammanför olika människor och gör dem jämlika.
Simon. Pierre. Marie.
- Slumpen existerar inte. - Nej, det tror jag inte.
Jo, förresten... Det tror jag.
Det vi tror är en bild av sanningen.
Jag har ju sagt att jag berörs av ord.
Jag har ingen erfarenhet, ingen börda. Inga ambitioner.
Jag har inget med den här striden att göra. Jag ger mig av.
Tilldragelser är sånt som händer och som har en mening.
Historien blir till först när man berättar den.
Men vilken ridå-öppning får oss att avstå från våra drömmar?
Hur ska vi våga bära fram dem i ljuset när vi vaknar?
Alla omsluts av osynliga drömmar.
Musiken bär oss mot ljusstrålen-
- som sipprar ut under ridån när orkestern stämmer fiolerna.
Våra händer glider och särar på sig.
Våra kroppar snuddar försiktigt vid varandra.
Alla undviker att väcka de andra ur drömmen-
- så att de återvänder till mörkret-
- och lämnar nattens natt, som inte är dag.
Som vi älskar varandra.
Ni känner alla.
Det är mitt jobb.
Mina sinnen säger mig att ingenting hände.
På grund av er har jag bara ett ord i munnen.
Ordet "kärlek". Ve mig.
Gud, jag vill lida som alla andra, ännu mer...
... men jag vill inte resignera. Det är sorgligt att resignera.
Hur resignerar man inför Gud?
Finner vi oss i att bli älskade?
Älska världen i mig-
- men inte mig i världen, snälla ni, snälla ni...
Vill ni inte bli odödlig?
Odödlig? Varför då?
Jag har hört att alla vill det.
Vad ska jag göra, om jag inte dör? Livet stannar upp.
Jag är inte som alla andra.
Stolt och högmodig...
Stolt, om jag jämför mig.
Ödmjuk, om jag betraktar mig själv.
- Det har ni redan sagt. - Jag visste inte att det var Ni.
Jag trodde att det var Simon som var här.
Det är vårt första gräl, och jag älskar dig.
Hur vet du att det inte är jag?
Rachel.
Jag.
Simon.
- Nu åker vi. - Ja, löjtnanten.
- Om det är krig... - Vi kommer för sent.
Jag kommer inte hem till middagen.
Nej. Kom igen. Alla tänker på sig.
- Ingenting undgår framställning... - Jugoslavien.
Himlen gräver hål bland guldlöven
När ni ökade grymheten i deras liv-
- så berövade ni dem modet att vägra den.
Bara vissa saker.
- Ska ni ut i kriget, Ludovic? - Ja, fru Donnadieu.
Oktober Elektroskopet darrar, men somnar
Mellan Denges och Denezy återvänder en ung flicka hem.
Mina herrar.
Vi klarar oss på egen hand.
Det outhärdliga är-
- när andra råkar ut för oförtjänta prövningar.
Menar ni fru Donnadieu? Det var bara en mardröm.
Stackars kvinna. All parfym i Arabien suddar inte ut en osynlig fläck.
Det fungerar.
Ni läser inte ens, Simon. Är ni ledsen över hotellet?
- En verkstad är nåt annat. - Absolut inte, Paul.
Det är ert fel. Ni borde inte ha kommit tillbaka och kysst Rachel.
Jag kom tillbaka två timmar senare. Men det var mitt fel.
- Var skriver man på? - Vid ert namn, Simon.
Kyrkan har upptäckt att om man beter sig som om man har en tro-
- så får man den gratis.
Det finns dåliga stämmare. Ni säger rättrogen, jag säger sjuk.
Människans starkaste instinkt är att vara i konflikt med sanningen.
- Sanningen kan vara trist. Som Péguy. - Nej, Ernest Renan.
Axiom 1: En egenskap är positiv om dess negation är negativ.
Axiom 2...
- Teorem: - X finns och X liknar Gud.
Simon... Donnadieu.
SOM EN ROMAN
Vi ses igen i september.
- Vart ska ni åka på semester? - Jag stannar här.
- Ger ni oss ingen läxa? - Om ni vill.
Vill ni ha skjuts?
Räkna sidorna, barn.
Först blir man glad, sen våndas man över hur lite som återstår.
Letar ni fortfarande efter sidorna som fattas?
Det finns inget ljuvare än det vemodet.
Blind, men inte döv.
"Så försvann alla världar, alla hamnar"-
- "där Ariel hade kastat ankare och sen kastat loss"...
"'Då var vi som lyckligast', sa Frédéric."
"'Kanske det. Då var vi lyckligast', sa Deslauriers."
Hjärtats fostranl
"Vad ska det bli av Mimi, Gilbert och Dorothy? Ingenting."
"De fortsätter att vara Mimi, Gilbert och Dorothy"-
- "vi fortsätter att vara vi, och Quinns fortsätter att vara Quinns."
"Ett mord är bara fatalt för den som är död, och ibland för mördaren."
"'Säkert', sa Nora. 'Men det är väldigt irriterande."'
"Gäckande skuggan." Slutet är bättre på engelska.
Jag upprepar.
Alla har talat mer eller mindre öppet utom ni? Varför?
Oroa er inte. Som amerikanerna säger: "Det här är off the record."
Ingenting hände.
Och mannen som liknade er?
Det finns bara en man. Jag.
Skuggorna kan tränga in i jaget.
Ingenting hände.
Det är lögn. Det som hände var inte trivialt.
Sa er fru ingenting?
Det var jag. Jag vände och åkte hem.
Är det allt?
Man måste lära sig att acceptera kärleken.
Jag tror att jag älskar Rachel.
Vi vinner 1000 Miles med den här bilen!
Ser ni? Av barn får man höra sanningen.
Blicken drev bort onödiga tankar ur elevernas huvuden.
Det finns inget mer att säga om Simons och Rachels liv.
Resten utspelade sig bortom bilder och historier.
- På den här sidan. - Förlåt?
Karameller från Litauen, bh-ar från Ungern, tändare från Korea.
Nej tack.
Ursäkta mig. Jag läste era tankar.
Inte "bortom" men "på den här sidan om bilder och historier".
På den här sidan.
Ni har kanske rätt. Låt den som är utan skuld...
Kasta första stenen!
När jag vaknar på natten-
- så vet jag att det inte handlar om nära eller långt borta-
- eller om en talande sanning.
Det är inte en scen eller början på nånting.
En bild.
Ja, ett ögonblick. Men sterilt.
Nån som inte betyder nåt för mig.
En punkt, och bortom den finns ingenting som är mig främmande.
Ja, men utan namn, utan biografi-
- som vägrar minnet, som inte vill bli berättad.
Närvarande, men inte där. Frånvarande, men ingen annanstans.
Helt och hållet utanför verkligheten.
Säger de att den tillhör natten, säger jag: "Nej, det gör den inte."
Vad pratar fröken om?
Om nån frågar mig så svarar jag: "Det finns ingen som kan fråga."